Jāņa Valka romāna "Rakstu vācēja ceļš" atvēršanas svētki
2014-03-12
Jaunā rakstnieka Jāņa Valka vārds daudziem lasītājiem jau varētu būt pazīstams, jo pirms diviem gadiem klajā nāca viņa pirmais lielāka apjoma literārais darbs – humoristiskais romāns “Verķumāte”.
Grāmata ir atvērta!
Par jauno grāmatu ar autoru sarunājās Bārbala Simsone
Sanākušos priecēja grupa "Humulus Lupulus"
Viesi
Viesi
Neiztikt arī bez konkursiem un dāvanām
Prieks par jauno grāmatu
Saviesīgas sarunas
Nepacietīgākie lasa pasākuma laikā
![Nepacietīgākie lasa pasākuma laikā](/images/galleries/208955/600x0__mg_1952.jpg)
Autogrāfi
Autogrāfi
Tagad autors iemēģinājis roku arī šobrīd pasaulē tik populārajā fantāzijas žanrā, un Apgādā Zvaigzne ABC klajā nāk autora otrais prozas darbs – romāns “Rakstu vācēja ceļš” , kas iespēju ieraudzīt dienas gaismu saņēma, iegūstot galveno balvu apgāda ikgadējā bērnu un jauniešu oriģinālliteratūras konkursā “Zvaigznes grāmata”.
“Rakstu vācēja ceļš” vienlaikus ir un nav tradicionāls fantāzijas žanra romāns. Tas sākas šķietami tradicionālā, jau no pasakām pazīstamā veidā – kādas tāltālas, cik noprotams, vēl viduslaiku realitātē dzīvojošas valsts Impērijas pilsētas Literas iedzīvotājs, kurš pēc profesijas ir retu manuskriptu vācējs, saņem noslēpumainu uzdevumu – doties nezināmā virzienā un atvest uz Literas rakstu krātuvi unikālu informācijas avotu, par ko nav zināms ne tas, kur tas atrodams, ne arī, kas tas ir, vienīgais fakts, kas zināms – ka tāds eksistē. Rakstu vācējam Tagobertam jādodas ceļā, kurš viņu vienlaikus vilina un biedē, jāsastopas ar dabas un cilvēku radītiem šķēršļiem, jāpiedzīvo uzvaras, nodevība un zaudējumi, lai beigu beigās atklātu, ka viss ir pavisam citādi, nekā viņam (un lasītājam) iesākumā bija šķitis...
“Rakstu vācēja ceļš” ir aizraujošs, erudīts un nedaudz pašironisks darbs, kurā daļa lasītāju ar interesi sekos Tagoberta gaitām, bet citi ar ne mazāku interesi atšifrēs atsauces un jaunā rakstnieka “sveicienus” vairākiem postmodernisma laikmeta kulta rakstniekiem, sākot ar Horhi Borhesu un beidzot ar Umberto Eko. Ne velti darba centrā ir noslēpumainā visu pasaulē sastopamo rakstu krātuve – Literas pilsētas bibliotēka – kurā sastopas un saaužas visdažādāko laikmetu stāstījumi: arī pats romāns atgādina tekstuālu tīmekli, kurā ievijusies gan dažādu tautu mitoloģija, gan vēsturiskas un inženiertehniskas nianses, gan fantāzija un zinātniskā fantastika, gan humors, piedzīvojumi, noslēpumu atšķetināšana un mīlasstāsts.